NAPOMENA: Nisam pesimista i nisam kritički nastrojena. Svaka osuda je izvor ličnih emocija, i svaka sličnost da ljudima odgovornim za situaciju je namjerna.
U CG za 20 dana poginulo 5 osoba u saobraćaju... Juče je moj pobratim teško povrijeđen... Čovjek koji je zbog mene prelazio kilometre da bi mi dizao moral i da bih mogla da ostanem jaka... Čovjek koji me spasio nervnog sloma, psihičkog pada, koji je zbog mene prelazio kilometre da bih bila podrška najboljem drugu... Čovjek koji mi je pomogao svojim savjetima više nego iko ikad... Neko bez čijeg poziva ne može dan da prođe... Neko čije tajne znam... I sad se bori za život... Zato što Crna Gora nema kvalietno održavane puteve... Zato što tamo neka auto škola daje vozačkje dozvole tek tako... zato što je saobraćaj u CG odnio više života nego svi tumori i zarazne bolesti...
Prije par godina i ja sam imala saobraćajnu... Prije 3 godine kolega sa fakulteta je poginuo, drugi dan Nove godine. Dečko koji je tek bio na početku svog života, sa svojih 19... Dvije godine kasnije poginuo je još jedan kolega, nakon što je položio zadnji ispit...
CRNA Gora je država sa preko 10000 saobraćajnih nesreća godišnje! I niko se ne pita ZAŠTO!? I niko ne zna kako... KAda je poginuo Nebo iz Montenigersa digla se prašina, pokrenuta je priča Ne brže od života... Par mjeseci, godinu i stalo je... Kada je Anita Fetić poginula postavljene su table uz puteve... I ništa više... I nema dalje priče... U saobraćaju se i dalje gine, mladi i dalje voze kao ludaci zavisni od adrenalina, previše gledaju film Brzi i besni (ovi su naši samo bijesni izgleda)... I sad - ja mogu samo da postavim pitanje DO KAD ĆE OVAKO?! Koliko još života treba da bude ugroženo i izgubljeno da država i sistem i (ne)uvaženi ministar saobraćaja i možda načelnik neke saobraćajne policije (ako je ima) počnu da konačno preduzimaju mjere po pitanju sigurnosti u saobraćaju??!!
Kada će saobraćajna policija zaista da počne da kažnjava brzu vožnju, i nevezane pojaseve, umjesto što uzimaju po 5-10e za kafu i pivo, i puste tog nekog da sleti s puta... Kada će se oduzete vozačke dozvole prestati vraćati preko veze i zasta ostati oduzete sa zabranom vožnje?! Svaki dan kada prelazim pješački minimum dva puta izbjegnem da me neki kreten , koji ne može da sačeka, ne pokupi sa one bijele linije... Svaki dan gledam idiote koji voze kao da su na reliju... I svaki dan policija zaustavi nekog zbog neispravnog žmigavca, koji jeste važan, ili zato što u gepeku nema lance da ih stavi po ovoj kiši... Ili te jednostavno onako zaustavi da ispuni neku normu.
Ne može se postaviti po jedan policajac na svakog vozača, ali može se raditi na sigurnosti na putevima, može se smanjiti ta manija ludaka koji voze kao da im je to poslednje što će uraditi... Nekim očigledno i bude... I opet ostaje pitanje šta će država uraditi? Ništa... Šta će policija uraditi? Ništa... Šta će ministarstvo saobraćaja napraviti? Ništa... Ovde niko ništa neće napraviti... Ovde će se i dalje voziti kako se vozi, putevi će i dalje biti loši i smrtonosni, a vozači i dalje ludi... Ovde će se i dalje kupovati zakon, plaćati kafa i pivo, a ja ću se moliti da se moj pobratim izvuče, da preživi...
I sad više nije poenta "USPORI zbog nas koji te volimo" već USPORI zbog nas koji želimo da živimo! A vi gospodo u foteljama koje baš briga za one koji stradaju, vi se stidite jer zbog vašeg nemara, korupcije, i blagog zakona drugi stradaju. I vi roditelji se stidite jer niste naučili svoju djecu da nije važna brzina već kvalitet... I vi iz auto škola se stidite jer dajete vozačke dozvole ljudima koji su mladi i ludi. I stidite se svi vi koji ne poštujete zakon u saobraćaju, i svi vi koji vozite manijački, i svi vi koji potežete veze i vezice za kazne i oduzimanje vozačke... Eto stidite se... Ako obraza imate. Mada sumnjam u to!
Subscribe to:
Post Comments (Atom)
-
To se prosto desi tako. Konstrukcije oslabe, negdje se u tebi slomi parče tla na kom si postavio temelje, erozija počne da kola krvot...
-
Kad kažem da te volim, ne mislim samo na to da volim tvoje oči i tvoj miris, i vrline i mane, i to što jesi, i sve ono što nisi. Kad k...
-
Bila sam u Lisabonu danas. I osjetila sam se živom, koračajući ulicama Alfame i zavirujući ljudima u prozore i slušajući ritam muzike iz kam...
No comments:
Post a Comment
Note: Only a member of this blog may post a comment.