![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgA74-kYGjqd-vaTZGc09fnM6BeJGOtr6Dp895Aj7_ubDTA3TADGJLhXF-AKzKFradKaQo1Kr-Q_AW7Z2NGI-IfF9PQ-NTYFjo82c1CucXrIQ9Awb0NzEB9yU2x2u3rqu-BF9yoBe9tC_g/s400/26156697_1050932025046953_9145973071163686912_n.jpg)
I neću ti nikad izgovoriti one dvije
riječi koje mi se otimaju sa usana svake večeri. Grizem ih kao odbjeglu zvijer,
gutam ih nazad, kidam slovo po slvo sa usana, smao da ne izgovorim koliko te čeznem.
Da ne izgovorim koliko ćeš mi nedostajati u životu koji dolazi. Da ne izgovorim
koliko te mislim svakog dana. Bježim u mislima iz stvarnosti, bježim u tvoj
zagrljaj, i nisam prisutna. Voljela bih da mogu da rasporim grlo da u njemu
vidiš sve progutane riječi, da ti i h prevedem iz tišine u pjesme, u uzdahe, u
vriskove koje sam prećutala. Voljela bih da mogu da te uotopim u sebe, da
nestanem u tebi, da te zadržim pored sebe duže od uzdaha. Voljela bih da se ne
plašim ovoliko detonacije koju smo predvidjeli. Da se ne plašim koliko ćeš mi
nedostajati. Da se ne plašim onoga što bih da izgovorim. Voljela bih da mogu da
rasporim leđa i u kostima da ti prokažem koliko sam te čekala cijelog života.
Možda je i trebalo da u meni umre srce, da bi ga ti ponovo iskorojio od oblaka,
ukrasio svojim osmijehom, osnažio zagrljajem. Možda je trebalo da napravim ovu
pustinju da bi je ti preuredio u raj za nas. I šta ako su me putevi vodili
tebi? Kako da ti pustim dlan? Kako da kažem da će biti u redu i da nastavim
život kao da nisi postojao, kao da sam te sanjala, kao da te nisam zavoljela?
Plašiš me, kao što me plašio i tvoj prvi dodir nosa, i osmjeh, stisak ruke i
pogled u centar mog ništavila. Nisi mogao ni da naslutiš koja je tama tamo
stanovala a koju svakog dana razbijaš dodirom. Plaši me život posle tebe. Ove
noći bez mjeseca i zvijezda su čarobne, ne želim ih mijenjati za sunce. Plaše
me noći pune snova. Sve bih ih mijenjala za nesanicu pored tebe, za nehajnu
ruku preko ramena, i poljubac u čelo. Nisam spremna da se oprostim. Ne znam
hoću li ikad biti.
Znaš, lako je zaboraviti ljude koji su te razorili, ali ne
zaboravljaš one koji su te iz prašine podigli. Ne odustaješ od takvih. Ne želim
odustati, ali ne znam ni kako ostati.
Plašiš me. Plaši me detonacija koja
otkucava.
Tik tak. Tik tak...